Хуан Мелендес Валдес
На Дорила

Превод от испански: Александър Муратов, Атанас Далчев, 1978

chitanka.info

Как си отиват часовете,

а подир тях — безшумно дните

и цветоносните години

на нашия живот нетраен!

Тогава старостта дохожда,

към любовта така враждебна,

и между сенки погребални

смъртта се вече приближава.

Ах, колко мършава и страшна,

неугледна, студена, жълта

поваля ни, гаси жестоко

огнището ни, радостта ни!

И тялото се вцепенява,

и охканията уморяват,

насладите от нас побягнат,

веселието ни напуща.

Ако това ни двама чака,

тогаз защо, Дорила моя,

са цветоносните години

на нашия живот нетраен?

Зарад игри и хороводи,

за смях, за песни и забави

небето щедро ни ги даде

и Грациите отредиха.

Ела! Какво пък те задържа?

Ела, ела, любима моя,

под тези сенчести лозници,

където вятърът въздиша

и сред наздравици приятни,

наслади чисти, чиста радост

да се порадваме за малко

на бързокрилата си младост!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.